Vilja
Uusi tyyppi
Posts: 22
|
Post by Vilja on Jun 24, 2024 14:05:37 GMT
Arytmioita
Satuja erään oletettavasti yliopistollisen sairaalan osastoilta 6 ja 9V.
Joku vaahterapolkulainenkin saattaa vilahtaa jossain.
|
|
Vilja
Uusi tyyppi
Posts: 22
|
Post by Vilja on Jun 24, 2024 14:08:49 GMT
#1
Osasto kutosen kahvihuone on täynnä menneitä muisteloita ja hunajaista haaveilua. Naumanen näyttää kuvia viikonloppuna vietetyistä nuorimman lapsensa häistä. “Voi että, ihanaa! Katsokaa nyt noita katseita!” “Kyllä minäkin muistan, kuinka jännitti niin että sydän hyppi kurkussa ja hyvä kun sai sanottua ‘tahdon’ kun suu oli niin kuiva!” “Jaaha, se on sitten vahdinvaihto – huomenta, Rakka! Rakka, tiedätkö tunteen?” Söderholmin pisteliäästä äänensävystä ei voi erehtyä. Rakka menee suorinta tietä kahvipannulle. “Tämä Rakka tässä toimii pelkästään järjellä, eikä yhtään tunteella. Se kanyloi vaikka sängynlaidan ja voit kysyä ihan mistä tahansa lääkkeestä ihan mitä vaan, eikä sen käsiin muuten sitten potilaat kuole. Aivot sillä on, ja ihan helvetin hyvät, mutta ei sydäntä”, Söderholm luennoi uudelle erikoistuvalle, jonka utuisesta katseesta ja autuaasta hymystä näkee, että yövuoron hiljainen vartti on vietetty kahden kesken liinavaatevarastossa. Jokaisella osastolla on oma Söderholminsa. Se rautainen ammattilainen, joka osaa kaiken ja tietää kaiken, ei koskaan jätä ketään pulaan, jonka kaikki tuntevat ja joka tuntee kaikki. Eikä haittaa, vaikkei tuntisikaan. Söderholm tulee toimeen kaikkien kanssa. Sitä ei häiritse sekään, että on väärässä kahvihuoneessa. Sen ainoa vika on se, ettei sen juttuja ihan aina jaksaisi. Nytkin se haluaa saada vähän nenilleen.
Siitä on kohta kaksi viikkoa, kun osasto ysin huuhteluhuone tulvi käytävälle ja koko kerros suljettiin. Muut potilaat työnnettiin kasille, vaan kuinkas valvonta ysi vee, kun ei siellä kasilla sellaisia paikkoja ole. Kutosella on. Siellä majaili joku opetusyksikkö, joka potkittiin alta pois, kun Söderholm, Rakka ja Lönnqvist sekä kardiologi Abdallah aloittelivat ysi veen toimintaa uudelleen parin potilaansa kera väistössä sen tiloissa. “Osasto kuusysi”, hörisi Söderholm. Syöpätaudit ja sydänvalvonta. Kuusysivee. Niin lukee osaston oveen teipatussa aanelosessa, kun Aalto, kutosen oma Söderholm, kävi tekemässä siihen korjauksensa.
Rakka kaataa kahvia eikä vastaa, tuijottaa vain pannun kyljestä heijastuvaa kuvajaistaan – ja vastaa sittenkin. “Sydän hakkaa ja suuta kuivaa, toisin sanoen siis vähentynyt syljeneritys, laajentuneet pupillit? Atropiini.” Kuuramaa tyrskähtää kuppiinsa niin että kahvia roiskuu pöydälle. Takaseinustan sohvalla Viitaniemi yskii leivänmuruja keuhkoistaan. Rakan toinen suupieli kohoaa virneeseen. “Sitähän mie tarkoitinkin”, Söderholm tiuskaisee ovelta. Käytävältä kuuluu avunhuutoja. Se on Valkeapää. “Jaaha”, toteavat Rakka ja Söderholm yhteen ääneen. Rakka kaataa kahvin takaisin pannuun ja painuu kollegansa perään. Kutosen tyypit näyttävät säikähtäneiltä, kun eivät ole vieläkään tottuneet viikoittaisiin elvytyksiin. “Vielä yksi mukaan”, Rakka käskyttää mennessään. Kujala lähtee – hyvä tiimi.
|
|
Vilja
Uusi tyyppi
Posts: 22
|
Post by Vilja on Jun 25, 2024 9:06:58 GMT
#2
Kanslian puhelin kilahtaa soimaan sillä samalla sekunnilla, kun Rakka tyrkkää astrup-ruiskun analysaattorin uumeniin. Siinähän soi, koska kukaan muukaan ei ehdi vastaamaan. Jos jollain on kovin tärkeää asiaa, se varmaan soittaa myöhemmin uudestaan. Analysaattori hurisee hiljaa ja antaa tuloksen, jonka Rakka kirjaa itselleen ylös. Perkele, pakko vastata, kun ei voi tietää, jos se onkin labra, joka yrittää kertoa että kakkospaikan potilaan troponiinit hipovat jo Kármánin rajaa. Ruisku kädessään Rakka syöksyy kohti kansliaa yhtä aikaa Valkeapään kanssa. Valkeapää ehtii ensin. Hyvä. Rakka saa palata tyytyväisenä astrup-laitteen luo, mutta mukava olo ei kestä kauaa. “Se oli Hamppu, soita sille”, kertoo viereen ilmestyvä Valkeapää. Mitähän osastonhoitaja Hamppu mahtaa tällä kertaa haluta? Se istuu nykyään väliaikaisessa valtakunnassaan kasissa, eikä vaivaudu laskeutumaan kutoselle (kuusysille hehe) enää ollenkaan. Rakka pudottaa ruiskun biologiselle jätteelle varattuun sammioon ja palaa kansliaan huomattavasti äskeistä hitaammin. No sitä se Hamppu vaan soitteli kysyäkseen, että kun on jo kaksikymmentä minuuttia sitten lähettänyt Rakalle sähköpostia, johon toivoo kuittausta, niin että onkohan Rakka huomannut sitä. Eikä tietenkään voi kertoa asiaansa puhelimessa. Rakka näyttää luurille keskisormea ja irvistää kanslian ikkunan takana virnuilevalle Lönnqvistille.
Sähköpostiviesti on aivan yhtä sekava kuin lähettäjänsä. Koska sydänvalvonta sijaitsee väliaikaisesti syöpätautien vuodeosaston tiloissa, on järkevää tiivistää erikoisalojen välistä yhteistyötä ja hyödyntää henkilökunnan erilaisia osaamisalueita. Että mitä että. Hamppu on siis päättänyt, että Rakan on mentävä tapaamaan kutosen osastonhoitajaa Walleniusta, jotta voi aloittaa valtioiden välisten suhteiden lämmittämisen. Hah, Söderholm se on lämmittänyt monia suhteita jo monta viikkoa, kyllä se yhden osastonhoitajan siinä sivussa hoitelee – tai mistä sitä tietää, vaikka olisi hoidellut jo. Ehkä onkin, koska liinavaatevaraston väärinkäytöstä ei ole tullut sanomista. Ehkä työhyvinvointi on lähtenyt niin jyrkkään nousuun, että syistä viis. Hyi helvetti, Rakka nauraa omille ajatuksilleen ja yökkää itsekseen. Sitä paitsi Wallenius on ihan mukava tyyppi, muistaa kysellä myös ysiveeläisten kuulumisia, vaikka valvonta ei sen alaisuudessa olekaan – toisin kuin Hamppu, jota ei näy eikä pahemmin kuulu. Tosin homma tuntuu pyörivän uuden autonomian myötä vielä aiempaa kitkattomammin. Ysikerroksen kuivaus saa Rakan puolesta jatkua ilman mitään kiirettä.
Walleniuksen huoneen ovi on harvoin kiinni. Rakka tietää sen, koska tie kahvihuoneeseen vie sen ohi. “Hamppu käski tulla käymään.” Wallenius ilahtuu. “Ota suklaata!” Rakka istuu tuolille oven viereen rapistelemaan konvehtipaperia. “Sinä ja se Söderholm olette kuin vanha aviopari. Kuinka kauan olette olleet naimisissa?” Rakka virnistää. Aika kauan. Ensin lanssissa, sitten Söderholm siirtyi tänne ja Rakka pari vuotta myöhemmin perässä. Kukaan ei ole niin hullu, että haluaisi oikeasti naida Söderholmin, mutta kenenkään muun kanssa ei mieluummin tekisi töitä. Söderholmia parempaa työparia ei ole vielä keksitty. Wallenius on samaa mieltä, kaksikon yhteistoimintaa on ilo seurata. Ja on sitä saatukin seurata: kutosen arjen rauha on rikkoutunut useasti sen jälkeen, kun ysi vee muutti käytävän perälle lasiovien taakse, mutta onneksi valvonnan mukana tulivat juuri Rakka, Söderholm ja kardiologi Abdallah. Suurin osa onkologian hoitajista ei ole tottunut sellaiseen menoon, eikä vieläkään varsinaisesti kaipaa päiviinsä hektisiä hätätapauksia. Erityisen kiitollinen Wallenius on jälkipurkukeskusteluista, joita Rakka on elvytysvastaavana pitänyt osallisille jokaisen tilanteen jälkeen – täysin omavaltaisesti, kun ei siltä Hampulta heru tukea. “Miten on, luuletko, että voisit käydä asioita läpi meidän vastaavan kanssa? Kuuramaa ehti olla hommassa kaksi päivää ennen kuin te tulitte, ja se on muutenkin ollut lähinnä nimellinen virka, kun ei täällä ennen ole tapahtunut yhtä paljon ja yhtä usein.” Rakka suostuu, ja Wallenius ohjeistaa etsimään Kuuramaan. Sillä lailla. Taas olisi säästetty monta minuuttia, jos Hamppu olisi soittaessaan kertonut jo Valkeapäälle, että Rakan kannattaa hankkiutua suoraan Kuuramaan juttusille.
|
|
Vilja
Uusi tyyppi
Posts: 22
|
Post by Vilja on Jul 5, 2024 11:42:32 GMT
#3 “Okej okej okej, sluta nu!” Rakka räkättää Lönnqvistille silmiään pyyhkien ja tulee sattumalta huomanneeksi kanslian ovensuuhun ilmestyneen, väärän värisiin vaatteisiin pukeutuneen seisoskelijan. “No niin, hei, keskittykää, meillä on vieraita!” Muutkin herkeävät hörisemästä ja kaikkien katseet kääntyvät Kuuramaahan, joka ei ole saanut sanaa suustaan. Ysi veen hoitajilla on vihreät mikrokuituvaatteet, kutosen porukalla ne tavalliset tummansiniset. “Se kärry?” Rakka kysyy. Kutosen elvytyskärry pitäisi käydä läpi, sen takia Kuuramaa on uskaltautunut valvontaan, lasiovien väärälle puolelle, jonne auringon valo ei koskaan lankea. Joku on tehnyt siitä meemin kahvihuoneen jääkaapin oveen. “Milloin olisi aikaa?” “Nyt”, Söderholm vastaa Rakan puolesta, “Mene vaan, kyllä tämä pulju pidetään sen aikaa pystyssä.” “Teillä on joku hyvä juttu kesken”, Kuuramaa huomauttaa varovasti, kuin pahoitellen keskeytystä. Rakka vetää syvään henkeä, kylkiin sattuu hillittömän nauramisen jäljiltä. “Vanha juttu. Lönnqvist laittoi kerran yövuorossa Crocsinsa dekoon ja joutui olemaan loppuvuoron eristyshuoneen kumisaappaat jalassa.”
Kärryn tarkistamiseen ei mene montaa minuuttia. Rakka tietää sen, mutta hilaa sen silti Kuuramaan perässä tyhjään potilashuoneeseen. Siinä on kaikki tarvittava ja hyvässä järjestyksessä, koska sitä ei ole tarvittu, sitä säilytetään hyvällä keskeisellä paikalla, josta kuka tahansa löytää sen heti. Atropiini vanhenee seuraavassa kuussa, mutta siihen on aikaa, eli se saa olla, jos vaikka sattuu käymään niin, että se saadaan käytettyä pois. Sitä Kuuramaa ei toivo. Se on epävarma, Rakka tajuaa, sen takia se haluaa käyttää aikaa tarkistamiseen ja varmistamiseen. Siitä huolimatta, että on Rakkaa itseään ainakin viisitoista vuotta vanhempi ja kokeneempi, ja käynyt kaksi kertaa valvonnassa auttamassa elvytyksessä. Tai ehkä juuri siksi. Kuuramaa on kiltti. Sen hyvä hoitaja -syndrooma on pahimmasta päästä. Eihän elvytysvastaavan homma tarkoita sitä, että aina pitää johtaa tilanteita ja olla yksin vastuussa kaikesta. Kutosella se tarkoittaa suunnilleen sitä, että nimetty henkilö tarkistaa kärryn säännöllisesti. Kaikkien muidenkin pitää silti toimia ja osata toimia, kun tilanne tulee. Kuuramaa hymyilee surkeana. Rakka huomaa osuneensa arkaan kohtaan. Nyt kun asiaa miettii, niin ei olisi kovin reiluakaan olettaa onkologian vuodeosastolla työskentelevän sairaanhoitajan olevan elvytysasioissa samalla tasolla kuin lanssitaustainen sydän- ja tehovalvonnan ensihoitaja, mutta Kuuramaa osaa kyllä, Rakka on nähnyt sen itse. Vaikka tilanteet eivät ole tuntuneet mukavilta, toiminta on ollut tehokasta.
Kärry kerää pölyä huoneen keskellä, kun Rakka jää suustaan kiinni. Kuuramaa onkin vauhtiin päästyään aika kova puhumaan. Vaikka jutut pysyvät koulutuksessa, työhistoriassa ja sellaisessa, turvallisissa aiheissa, se ei tunnu typerältä. Kuuramaa on utelias, mutta ei tunkeileva eikä ärsyttävä. Sille on jopa huolestuttavan helppoa puhua; Rakka huomaa kertovansa itsestään enemmän kuin monille muille yleensä. Sillä on myös hyvä huumorintaju, joskin rivien välissä kuuluu itseironia, joka ei ehkä sittenkään ole pelkästään huumoria, mutta siitä ei kehtaa huomauttaa – ei vielä, kun ei tunne toista. Kuuramaan kanssa on kiva jutella, eikä vähiten siksi, että se kehuu Rakan ammattitaitoa. Kyllähän sellainen lämmittää paatuneintakin mieltä, vaikka kuinka väittäisi vastaan. Kukaan ei ole aikoihin ollut kiinnostunut Rakan asioista. Pitää ottaa joskus uusiksi. Ehkä ensi kuussa, jos sitä kärryä tarvitsee katsella – olettaen, että ysi vee on täällä vielä silloin. Toivottavasti on. Kummallinen kombo, syöpätaudit ja sydänvalvonta, toimii sittenkin, ja hitsautuu hiljalleen yhteen niin, ettei täältä enää huvita lähteä. Onneksi ysikerroksen vesivahinko on paljastunut oletettua laajemmaksi, se ei rajoitukaan vain huuhteluhuoneeseen. Itse asiassa sinne voisi käydä laskemassa vähän lisää vettä.
|
|